Благодаря за всичко.
Наистина те обичах, Нацуки.
Искаш ли да ти да ме послушаш?
Какво става?
Извинявай. Батерията пада.
Камия.
Благодаря. Ще се чуем по-късно.
Камия, добре ли си?
Защо? Плачеш ли?
Да постоим така...
още малко.
Извинявай.
Извинявай, това ми е алармата.
Исках да стана по-рано и да направя гимнастика.
Ааа...
Стресна ме. - Да, мен също.
Слушай, защо дойде?
Ами, стори ми се, че си разстроен.
Да, но това е Готенба. Знаеш ли?
Миналата година щеше да ти се наложи да ходиш до Австралия.
Слава богу, тази година е по-близко.
По-близко, така ли?
Ей.
Нещо да не се е случило по време на лагера?
Да... аа...
Да кажем, че защитих гордостта си. - А?
Нищо сериозно. Всичко е наред.
Ясно.
Извинявай, че се появих така внезапно.
Извинявай, ако съм те накарал да се притесняваш.
Нищо.
Добре.
Тогава се прибирам вкъщи.
А?! Вече си тръгваш? - Да.
Трябва да ходя на работа. А ти на тренировка, нали?
Е... планираш ли да се срещнеш с Кавасаки?
Не. Не съм гримирана.
Виж, даже нищо не съм му донесла.
А, така ли? - Да.
Не можах да оставя нещата така...
...заради това...
Нали съм...
твой приятел.
И фенка.
Аз също съм твой приятел.
Благодаря.
Тогава чао.
Ей! - А?
Автобусът... Ще те изпратя до автобуса.
След лагера веднага летите за Бостън?
Да. В понеделник, за 2 седмици.
Лошо, нали?
Е, ще се справя.
Сега е важно
физическото и психическото състояние на играчите.
При мен всичко е наред. И в личния живот също.
Да.
Само че жените могат да попречат.
Не думай бе.
Мисля, че човек, който има някой друг, важен за него,
ще работи повече, отколкото, ако е сам.
Както и очаквах, думата влюбен мъж е различна от думата ерген.
Не се притеснявай.
Не е възможно да не обичаш Кавасаки.
Затова ти казвам, че всичко е наред. Добре!
Давай още една обиколка. - Да! Тръгвам!
Ширакава. - Да?
Свириш... невероятно.
Нищо не разбирам от музика,
но когато те слушах по телефона се развълнувах.
Така че... вярвай в себе си.
Добре.
Добре, ще се видим.
В автобуса съм.
Ще мина преди работа!
Какво си позволява тя?
Не я разбирам. Да ги върши такива.
По дяволите. Какво ще стане сега?
Защо ли...
в такива моменти, когато съм самотна,
започвам да си говоря сама?
Усмивка!
Благодаря.
А? Мажоретките са вече тук?
Да, ние тръгваме преди вас.
Ние се връщаме утре.
На нас ни е тежко, но и на вас ни ви е леко, нали?
Така че заради нас и заради отбора,
моля вложете всичките си сили.
Разбира се. - Ще се постараем!
Уцу, хайде да се снимаме заедно!
А... Йойоги!
Ето DVD-то с онази игра, която поиска.
Да. Благодаря.
Когато се върнеш в Токио, ми се обади.
Е, а сега, господа, аз тръгвам.
Нацуки.
Това пък какво беше?
Притеснявате ли се? За Наоки?
Не, но...
Не аз, а той...
ме изостави.
Какво?
Ей ти! Номер 8!
Какво правиш?!
Нали си силен!
Срещнахме се в кварталния магазин. Мисля, че тя живее наблизо.
Нищо.
Това вероятно е Наоки? Той живее наблизо.
Какво?! Камия?
Да, Наоки...
Кавасаки. Какво правим по-нататък?
Не е ли интересно? - Моля?
Добре! Елате всички насам!
И така, след 10 минути ще имаме тренировъчна игра.
Да! - Червеният отбор.
Сага. Лари. - Да, тренер.
Накамура. - Да.
Рен.
Наоки. - Да.
Ей, ей. Наоки и Йойоги в един отбор. Това ще бъде интересно!
При такъв състав Наоки трябва да е разпределител, нали?
Белият отбор. Уцу. - Да.
Моригучи. - Да.
Сато. - Да.
Танака. - Да.
И още...
И още?
И още...
И още, аз!
А? Кавасаки?
А? Кавасаки, вие също ли ще играете?
Така си и мислех, започвам да губя форма.
С коляното ви всичко ще е наред, нали?
Всичко е наред. Това не е за дълго.
Ухаааа! Това ще е супер! - Да!
Истина ли е? - Ще е интересно.
За първи път ще играя с Кавасаки.
Добре! Къде ви е бойния дух?!
Гледате: *ПОБЕДЕН КОШ*
= Епизод 6 =
Превод: dessislava23 Редакция: mrnkaloto
Върнах се. - Добре дошла.
Е? Може би ще разкажеш накратко,
защо се връщаш точно преди да излезеш за работа. Моля.
Аз... паднах върху Камия.
А?! Какво?
Паднах върху него...
Даже можех да го целуна.
Какво да правя сега? Страх ме е.
Чакай... Чакай малко. Какво имаш в предвид?
Не беше нарочно. - Така ли.
Стана внезапно, когато бяхме в залата.
Стана спонтанно.
Сърцето му се разтуптя и на мен ми се прииска да го слушам, да го слушам...
И колкото по-близо бях до него,
то започваше по-силно да бие.
А после... - Чакай малко.
Идея нямам, какво означават тези звуци.
А после се чу "пи-пи-пи". Беше алармата.
И тогава се осъзнах. Изведнъж си помислих...
Какво ще правя, ако Кавасаки или приятелката на Камия ни видят.
Сега съжалявам.
Аз естествено не разбрах всичко, но...
Да.
Но същността ми е ясна. Отиди и вземи душ.
Трябва да излезем след 10 минути. - Добре.
Благодаря, Май.
Всичко стана сериозно.
Каква е тая игра на "наказание"? - А! Проклятие!
Всичко е заради твоите пасове.
Всичко е заради това, че се държеше егоистично. Ако пускаше още пасове...
А, млъкни, млъкни, млъкни!
Кавасаки игра добре, нали?
Игра така, все едно е още действащ играч.
Имаме още 20 обиколки!
Лари.
Давай!
Който загуби, получава "наказание". 30 обиколки. Става ли?
Бавно си подавате, момчета!
Добър пас! Тичайте с пълна сила! - Невероятно.
Наоки! Не си концентриран!
Какво има, Наоки? Добре ли си?
Всичко е наред.
Днес се престарах.
Затова пък беше весело.
Добре. Благодаря. - Добре.
Всичко добро, почивайте. - Благодаря.
Можете ли и мен да погледнете? - Нека след Уцу.
Добре.
Слушай, Наоки.
Да.
Аз... искам да те направя постоянен играч този сезон.
Наистина?
Исках да кажа,
че днешната ти игра...
Въобще не подаваше топката.
Както и Йойоги.
Ще е по-добре, ако можете да играете, като сплотен отбор.
Добре де, имаше значение и това, че днес аз бях великолепен.
Да. Наистина усещах твоя хъс. Как да кажа - натиск?
Като се появи заради нас, естествено, се изплаших.
За първи път си помислих, че те мразя.
Наистина ли? Добре е да си честен.
Ти си честен и добър, затова мога да ти се доверя.
Не съм добър. Не обичам, когато говорят така.
Ти си добър.
Но, Наоки,
ти...
нищо ли не криеш от мен?
Не съм мислил да крия това от теб. - Да.
Ние с Нацуки се разделихме. - А?!
Но, аз съм наред.
Сега ще мога напълно да се съсредоточа върху баскетбола.
Извини ме, ако съм те накарал да се притесняваш.
Не, не, не си длъжен да се извиняваш.
Уверен ли си, че всичко е наред? - Да.
Ще съм... по-добре без момиче за някакъв период от време.
Добре, добре поработихме. - Ти също.
"Ще съм по-добре без момиче за някакъв период от време", да?
Ще трябва да седя по време на церемонията.
Интересно, тя защо ли го е направила?
"Сестра ти се прибра вкъщи. Не се притеснявай. Късмет на лагера."
Разбрах.
Получих SMS от Кавасаки. - Какво пише?
Той скоро се прибира и иска да се видим на следващия ден.
Уаууу, колко е напорист.
А аз не съм получила нито един SMS.
А? От Уцуномия? - Да.
Това, което прави на нашите срещи, е да говори за баскетбол.
Оказва се, че теглото и покритието на японската баскетболна топка
напълно се отличава от топката на НБА.
Топката на НБА е по-гладка,
а японската топка е по-грапава.
Той говори за това повече от час.
Ммм... японската топка има по-грапаво покритие, а?
Жалко, че отпаднахме миналата година,
но тази обезателно трябва да спечелим шампионата.
Така ли?
И? Как върви с Кавасаки?
Знаеш ли, мислех...
на срещите сме непринудени.
Но, може да се каже, че срещата довечера
ме кара да съм нервна.
Нали не беше нервна,
когато падна върху Камия.
Последен спринт! - Да!
Знаеш ли, мисля, че трябва да съм по-уверена.
/Начало на тренировъчния лагер. Край на лагера./
Но не мисля, че Уцуноми се интересува от жени.
Затова говори за такива безинтересни неща.
Може би е време да се откажа от него.
Лицето на мъж, говорещ за нещо любимо, не е ли прекрасно?
На мен ми харесва.
Но се налага да слушам, каква е разликата между
"открита и закрита позиция", чакайки последния влак.
Какво е това "позиция"?
Какво е това? Загадъчно, а? - Загадъчно.
Но... не знам,
добър ли е за теб Камия.
Кавасаки е много по-добър. - Да.
Струва ми се, че на Кавасаки гърдите са широки, това малко плаши.
Не мислиш ли, че е твърде мъжествен?
Стига си измисляла странни оправдания.
Освен това, ти видя гърдите на Камия на плажа?
Неговите също са доста широки.
Това е вярно.
Ах... Май пак чувам това.
Звука в гърдите Камия.
Такъв глух и отдалечен.
Добър ритъм...
Тук-тук, тук-тук. - Ой!
Бъди по-сериозна, извращенка. - Не съм.
Това е нормално за... - Това е нормално?
Това е нормално...
ако си влюбена.
Ооо... Призна си накрая.
Е, това не е взаимно.
Затова си мислех, че няма как да се влюбя в него.
Но...
Интересно, защо не мога да подтисна това чувство?
Рико, имаме проблем! - Какъв?
Докато говорехме за работа и любов не сме усетили как е минала седмицата.
Така ли? Невероятно.
Между другото, не стана ли същото и в 4-ти курс?
Питахме се: "Интересно, защо не можем да си намерим гаджета?"
По цели нощи обсъждахме това в семейното ресторантче.
Точно. Хубави спомени.
Скоро е рожденият ми ден.
/Рожденият ден на Рико./
Ако и занапред пропиляваме така всеки ден,
няма и да забележим, как и двете ще чукнем 24, нали?
Добре, аз отивам на репетиция. Напред, Напред.
Май. - Да?
Виж...
Кавасаки...
не е заминал за Америка,
утре искам да поговоря с него честно.
За това, кого обичам.
Сигурна ли си? Ти си знаеш.
Може би, се отказваш от пътя към щастието, избирайки неправилния път.
Да.
Но,
но не мога да лъжа повече.
Нито Кавасаки,
нито своите чувства.
Ясно.
Да.
Боли ли? - Не.
А тук? - Не.
Така? - Така е добре.
Чак не ми се вярва, че е артремфит? - Сериозно?
Вкъщи съм! Върнах се!
Добре дошъл. Ей. Донесе ли нещо?
Ето това. От магазина по пътя.
Нали ви трябваше за маринатата?
Да, да. Браво.
И? Как беше лагера?
Ааа... лагера...
А? Не чух.
Виж, може би вече трябва да зарежеш всичко това.
Какво?
Обикновено по време на лагера
тренера решава, кой ще играе през сезона.
Мен ме оставиха на резервната скамейка.
Ясно.
Значи, сега сме братя по самота?
Май, ти също ли си самотна? - Да.
Добре. Ще ти дам няколко урока.
Уроци?
Уроци по любов? Специална тренировка.
Закрита позиция. - А?
Открита позиция.
Грешно ли е? - Май е напълно правилно.
Тогава давай заедно.
Закрита позиция.
Аа... Ръката не е ли обърната?
Открита позиция.
Открита позиция!
Закрита позиция.
Открита позиция. - Открита позиция.
Артремфит?
Да. Ето тук хрущяла се е отделил.
И изглежда, че той се движи ето така в костта.
Това какво е? Боли, даже само като си го представям.
И ето какво излиза този артремфит?
Ще боли от време на време, така че ще трябва или да търпиш,
или да го махнеш с помощта на операция.
Операция? - Да.
Какво?
Е, това не е съвсем точно.
Може и да се размине.
Ще ходя в болницата на прегледи. - Ясно.
Братко, добре дошъл. - Благодаря за храната.
Слушай, мамо, няма ли нищо друго за ядене?
А, може би, да изядем динята, която ни донесе Юске?
A! Страхотно!
Много благодаря. - Благодаря.
Ей, Наоки, искаш ли?
Не. Благодаря.
Батко. - А?
Какво ти е с крака? - Всичко е наред.
Батко, май, пак е подтиснат?!
Йо! Добра я свърши.
Има ли бира?
Дръж. - Благодаря.
И още гладен съм, приготви нещо!
Влез.
Нещо случило ли се е тези дни? - А?
Е... нещо весело... ...или не съвсем.
Мамо, извинявай.
Разделих се с Нацуки.
Ти харесваш Нацуки?
Е, не си струва да се вълнуваш за другите в такъв момент.
Да.
Добре съм.
Знам.
А също така знам, че винаги казваш
"всичко е наред, всичко е наред", даже когато е съвсем лошо.
Това не е така.
Наистина съм добре.
Ясно.
Въпреки, че много си подхождахте. Жалко!
Някога...
ако срещнеш тази, с която ще се чувстваш спокойно
и която ти допадне по душа, ще е хубаво, нали?!
Да.
Добре дошли. - Имате ли маса за двама?
Насам, моля.
Какво ще пиете? - За мен уиски.
Ти свири... невероятно.
Когато те слушах по телефона, се развълнувах.
Ширакава, Йошида. Моля, пригответе се.
Да.
Добре дошли. - Дошъл съм при Танака.
Радвам се да ви видя. - Какво ще пиете?
Мицувари*. /*Уиски, разредено с вода./
Боли повече, отколкото мислех.
Честно, това доста боли.
2 години подред му звънях всеки ден.
Даже сега, когато се случва нещо интересно,
аз отново мисля: "Трябва да кажа на Наоки".
И ръката ми автоматично посяга към телефона.
Мисля, че Наоки сега го боли повече.
Знам,
че вината е моя.
Уцу,
още не можеш да забравиш, а?!
Аз ли?
Е, аз...
мисля, не е ли време да се примиря.
Да. Нещо не чувствам, да имам прогрес,
но май трябва да отида на среща още един път.
А? Срещаш ли се с някой?
С момиче, което свири на флейта, запозна ни Кавасаки.
Виждала съм я тук преди.
Тя е невероятна, нали?!
Аз не й се обаждам често и разни такива неща.
А и мога да говоря само за баскетбол,
и това съвсем не е интересно.
Но през цялото време тя ме слуша и се усмихва.
Наистина?!
Нима това е лошо?!
Въпреки, че тя не е мой тип.
Как мина лагера?
Много ли се измори?
Не. Всичко беше страхотно.
Ако не бях дошъл днес, нямаше да те видя още 2 седмици.
Изглеждам ли уморен? - Не, никак.
Това е добре.
Кавасаки.
Всъщност... Трябва да ти кажа нещо...
Още дълго ли ще ме наричаш "Кавасаки"?
Извинявай.
Знам, че е невъзпитано, но може ли да поговорим у дома?
Искам да ти дам нещо.
Да вървим!
Извинявай.
Аз...
...има човек, когото обичам.
Мислех, че след време
ще мога да те обикна.
Но чувствата ми към този човек постепенно се усилиха.
Не можех да ги спра.
Ти...
си така добър с мен.
Наистина много съжалявам.
Ясно.
И...
...кой е този мъж?
Ами...
Този човек...
Томоя! - Мамо?!
Мама?
Тъкмо идвахме при теб.
Да бяхте предупредили, кога мислите да идвате.
Въобще не се появяваш вкъщи.
Помислих, че трябва да дойдем преди да си заминал за Америка.
Добър ден. - Добър ден.
Татко, това е момичето, за която ви говорих тези дни.
Ширакава Рико.
Ааа.
Срещаме се и искаме да се оженим.
Благодаря, че се грижите за Томоя.
Той, вероятно, ви кара да му готвите?!
Аа, не. Аз...
Мамо, стига си я разпитвала. Рико е още съвсем млада.
Ало? - Томоя!
Извинете. Това е моят началник.
Ало. Извинете.
Слушайте, Ширакава, за в бъдеще...
Стига вече.
Ширакава, много благодаря. - А?
Това дете... Томоя, откакто прекъсна кариерата си на играч заради травма,
мисля, че му беше много тежко.
Старае се да е добър треньор,
но е разстроен и се дразни, че сам не може да играе.
Тези чувства го преследват всеки ден. И той постоянно е недоволен от това.
Неловко ми е да говоря, но ми се наложи...
да вляза в болница тази пролет.
И тогава той ми каза,
"Ще си търся жена".
Не очаквахме, че нашият Томоя изведнъж ще каже такова нещо.
С жена ми сме толкова щастливи.
Наистина сме благодарни.
Ако вие сте тази, която винаги ще е с него и ние можем да сме спокойни.
Моля, погрижете се за Томоя.
Моля ви.
Извинявай, че те накарах да поговориш с тях.
Не, всичко е наред. Благодаря, че ме почерпи.
Всъщност, Кавасаки, аз...
Нали ти казах?
Ако си свободна, ще съм щастлив.
Но ако обичаш някого, то това ще ме амбицира.
Аз...
...съм убеден...
...че мога да те направя по-щастлива, отколкото Наоки или някой друг.
Какво?
Ще чакам...
...Докато ме обикнеш.
Някога... ако срещнеш тази, с която ще си спокоен,
и която ще ти допадне по душа, ще е прекрасно, нали?!
Ширакава!
Отдавна не сме се виждали. - Добър вечер.
Мина ли седмица?! - Да.
Имаш травма? - А, да.
Всичко наред ли е? - Да.
Е, понякога наболява, естествено.
Следващата седмица ще ми правят MRI.
А днес трябва да потренирам.
Тука също имаш раничка.
А? Това е драскотина, неотдавна паднах.
Целия си изранен. - Да, но това е нормално.
Травми на пръстите или синини.
Така ли?
Като малка, когато започнах да свиря на цигулка,
ми казаха, че трябва да пазя пръстите си.
И само гледах, как другите играят на волейбол, баскетбол... народна топка.
Ясно. Интересно.
Но драскотините ги обичам. - А?
Драскотините? Защо?
Когато махнеш тази коричка,
кожата под нея е много мека и гладка, нали?!
Обичам да я пипам.
Ти си маниячка!
Не знам. Мисля, че всички обичат.
Не, това не е така?!
Тогава ще я махна. - Не, не трябва! Още е рано.
Спокойно. Мисля, че е заздравяла.
Не, още е рано.
Боли!
Уауу! Наистина е гладка. - Нали?
Невероятно! Пипни!
Може ли? - Да.
Нали това ти харесва?!
Уауу, вярно.
За първи път пипам чужда. Интересно!
Извинявай.
Извинявай, че бях толкова фамилиарна и че си допирах до теб.
Не, не трябва да се извиняваш.
Извинявай. - Знаеш ли!
Аз...
...наистина съм щастлив.
Че те видях днес.
Тогава.
Изглежда...
...това вече не е просто дружба.
И така че...
когато ми крещиш "Играй нормално! Глупак!",
като тогава, в мен се събужда боен дух.
Аз...
когато чувам това си мисля, че утре ще се справя още по-добре.
Глупак!
Това не прилича на дружба.
Чакай!
Какво правя, по дяволите?!
Исках да получа картата на Тацуи, тази която е пред станцията.
Да. Хубав магазин, да?!
Да. Но... за да я получиш, трябва да попълниш графа "род на дейност".
Исках да напиша "Баскетболен играч".
Само че не съм участвал в нито един мач.
Интересно, кога ще мога да се нарека "Баскетболен играч"?
Това ме натъжава. - Бъди по-силен!
Ти и мен натъжаваш.
Това е съобщение.
От Моригучи.
Чао, отивам на работа.
Късмет!
Какво се е случило с нея?
Големи проблеми! Ще изляза за малко.
А? Пак ли оставам сама? - Планираме купон.
"Вечер на разбитото сърце" за Наоки. - За Камия?
Да. Изглежда, че Наоки и Нацуки са се разделили.
Това пък какво е?!
Толкова си сдържан.
Защо нищо не ни каза?
Не съм мислил да крия.
Това не е повод за веселба. - Правилно.
Никога не бих повярвал, че Нацуки се е влюбила в Йойоги.
По дяволите! Затова го мразя.
И Нацуки, също. Тя просто няма вкус.
Стига, стига, трябва да забравим за това.
Днес празнуваме свободата на Наоки.
Да, това е яко?! - Вече можеш да ходиш на го-кон.
Аз и по рано не съм ходил. - Отиди!
Обезателно, отиди. Няма да ти попречи!
Виж, аз въобще не съм свободен.
Правилно. Сам е по-добре. - Любовта е детинство.
Срещи, опити да направиш нещо,
после разочарование и разбито сърце на финала.
И после всичко отначало.
Просто си хабиш силите. - Правилно, правилно.
Трябва да се наслаждаваш, докато си ерген.
Да. Много благодаря.
Всъщност, Йойоги е отвратителен. - Казах, стига.
Но всъщност...
Тук виновни няма.
Скоро всичко това ще го забравя.
Ей.
Мисля, че ако работим заедно,
всичко ще се оправи.
Длъжни сме
да създадем нов АРКС.
Кавасаки също иска това.
Кой знае.
Добър вечер. - Йо!
Заминавам за Бостон.
Пазете се. - Добре.
Наоки.
Знаеш ли...
видях ви.
Тебе и Рико
около тренировъчния лагер.
Оу!
Аз... ти вярвам.
Вярвам ти.
Добре, аз тръгвам.
Ще се върна!
Гледахте: *ПОБЕДЕН КОШ*
= Епизод 6 =
Превод: dessislava23 Редакция: mrnkaloto
Благодарим ви, че гледахте с нас! /easternspirit.forumandco.com/
Eastern Spirit @ 2009